Juarez, Mexiko.
- Han frågar om du har några sista ord. - Jäklar. Jag var aldrig nån diktare.
Men dina väna ord till deras syster får dig hängd.
- Han verkar väldigt upprörd. - Jajamän.
- Vad tänker du på, amigo? - På Virginia City.
- Där var det bara två. - Lämna det åt mig, du.
- När? - Jag säger till.
- Uno... - Vänta! Vad hände med...
- "livet är ett mysterium"? - Som dina sista ord?
Japp.
Dos...
Du kan ju visst dikta ihop saker.
- Ärligt, eller snackar du bara? - Snackar bara.
- Ärlig in i det sista. Sannerligen. - Tres!
Jaha, José. Visst är livet ett mysterium.
Den var i hans vagga.
Okej. Jag skaffar nåt att sätta för.
- Han behöver ett hus. Med en dörr. - Det vet jag.
Ett hem.
Jag jobbar på det.
På guvernörens order är eldvapen förbjudna innanför kasinots väggar.
De ska lämnas i en tunna utanför.
Alla och envar som bryter mot det kommer att dras inför rätta.
Lycka till, mina herrar.
- Nöjd med uppgörelsen? - Han fick stället.
Frihet kostar.
- Jag är fri från Campbell - och från er. - Jag hade planer för din frigivning.
Vi var två om det här, Mickey.
Nu är du ensam om det. Och det är jag med.
Cheyenne! Tågets slutstation!
Vi tar det bakvägen.
Bohannon!
Överste Bohannon!
Den nakne mannen känner visst er?
Vem det än är, så känner han mig inte nu för tiden.
- Ni är väl överste Bohannon? - Cullen Bohannon.
Sid. Sid Snow.
18:E bataljonen i Virginia. Vi tjänstgjorde ihop '64.
- Ett långt krig, för länge sedan. - Och långt om länge ses vi.
- Grymmare patriotmördare finns inte. - Inte?
- Nu har jag en last att lasta. - Precis vad jag skulle göra.
Stapla snyggt.
Cullen Bohannon...
- Sista gången vi jobbade på tåg ihop... - Det var väl Lufton's Crossing?
Just det. Jag minns det som i går.
Lasta på!
- Jaha, dags för avgång. - Har du plats för en till?
- Bara på berget. Har du inget annat? - Nix.
- Psalms, har vi plats för en till? - Jag heter Sid.
- Jag känner honom. - Hur är du på att skyffla?
- Jag lär mig snabbt. - Sten är sten. Välkommen!
Lasta på!
- Vi är ju långt ifrån södern här. - Ja, och kan bara fortsätta åt ett håll.
Det verkar kanske galet, men vi spränger berget i bitar-
- som vi samlar ihop och lastar på vagnar.
- Ska vi spränga hela berget? - Hela vägen till Salt Lake City.
- I Utah? - Ibland får vi lunch.
- Är den god? - Kokt kött.
Kom du hit för tjusningen, har du kommit fel.
Jag följde dig i krig, så jag följer dig nu med.
- Vad är problemet? - Slappa arbetare.
- Sa du slappa? - Just det.
Hör du hur niggern tar sig ton?
Hör du, vänta nu... Kom.
Det här är min arbetsplats.
- Det där är mina kollegor. Och min chef. - Har du en nigger till chef?
Vill du jobba här, har du också det.
Ja, nog är livet ett mysterium, alltid.
Helvete, också.
Medborgarna verkar lyda förbudet. Inga skott har avlossats sen i morse.
Hörde du?
- Vad fan tror du att du gör? - Läser tidningen.
- Vi kunde ha dött! - Så beklagligt.
Jag har tillåtelse från markkontoret-
- att åberopa landackvireringsklausulen för uppförandet av lokstallar.
Ni kan inte riva en regeringsbyggnad!
Och ni kan inte tvinga er in i kasinovärlden.
Här ska vi bygga lokstallar.
Lokomotivet kör in på en vändskiva, och när man drar i spaken vänder tåget-
-tills det pekar åt andra hållet-
- och kan köra iväg österut igen, där vissa av oss hör hemma.
- Vapnen i tunnan. - Är det inte Västern?
Kanske, men nu gäller nya lagar.
- Inte för mig. - Vi ska bara ta ett glas.
- Ta vapnen så där? - Folk dog i spelhallen.
De spelade ju med livet. Jag bjuder på första glaset.
Kom igen, nu!
Där satt den, pojkar! Kom igen, nu!
Det var det. Nu är min tur slut.
- Wallace, min vän! - Hej!
Ett insidertips - 60 var länge sen.
Borgmästaren är en sann gentleman. Då går jag.
Lycka till!
Borgmästaren bjuder på ett glas.
- Huset bjuder, alltså. - Du betalar? Det går inte.
- Ett glas, bara. - Jag menade inte så.
Vi serverar inte irländsk pöbel.
Alltså.
Sparka aldrig en som ligger.
Han sparkar lätt tillbaka.
Här har du. Färskt. Från en engelsk dandy jag träffade i Juarez.
- Färskt var ordet. - Luktar som hemma, va?
Varsågod. Den är inte självtuggande.
Tänker du dyka upp igen, så säg till, så pratar jag med Psalms.
Inget betalt och usel mat 16 timmar om dan.
Varför inte? Hur kan du slita så där från bittidag till sent?
- Jag drog igång det. - Lägg ner. Vi drar till Denver.
Nix. Jag har redan lämnat för mycket ofärdigt.
Du får gärna hjälpa mig att avsluta det.
- Jag är inte den strävsamma typen. - Levde du bättre vid gränsen?
Jag klarade mig.
En tågbiljett till Cheyenne kan lätt förvandlas till en dödsattest.
- Jag har inte mött nån jag inte klarade. - Var det det du gjorde i Mexiko?
- Repmärken - på en man som lever. - Jag gjorde inget i Mexiko.
Om inte ett missförstånd med en senorita är nåt man hängs för.
- Det är väl inget brott. - Det vet väl du?
Hörsägen.
- Har du sängplats än? - Man sover billigt i stallet.
Du kan bo hos mig och frugan. Husrum och mat.
Det kan vara värt att träffa lejontämjaren som satte Bohannon i bur.
Då så.
Öppna!
Lord Lion, fader Profet, broder Young...
- Välkommen till Fort Smith. - Ja?
Jag är broder Aaron Hatch, tillförordnad församlingsäldste.
Och milischef.
- Brevskrivaren? - Ja. Tack för att ni kom.
Att hänga en biskop är en allvarlig sak.
Jag hoppas att åtalet är grundat och att jag inte slösar bort min tid.
När ni ändå är här, så hälsa på stadens unga damer.
Jag ska skipa rättvisa, inte ta mig en hustru.
Välsigne er alla i profeten Josefs namn.
Visa mig den påstådde bedragaren.
Minns du kreatursräden i Prince George's County?
Vi stal 3000 djur med grabbarna från Texas.
- Vi åt som kungar i en månad. - Jag blev trött på nötkött.
Ja, men de första biffarna... De gick dock inte upp emot det här.
Förlåt om vi tråkar ut dig med gamla minnen.
- Det påminner mig om mitt barndomshem. - Naomis far är mormonsk milischef.
Far tränades av samma män och bistod kavalleriet i Utah.
Bistod jänkarna? Honom skulle jag vilja bjuda på ett glas.
- Vi dricker inte. - Ni? Förutom din make, menar du?
Har han berättat om Lufton's Crossing?
- Min make talar aldrig om kriget. - Förlåt. Du sa att du var van.
Sluta inte för min skull.
Har han aldrig berättat den historien?
Det var i juni, 1864. Vi hade hittat en tom tågvagn i Virginia.
Som att sno godis av en barnunge. Men när vi tittar in...
Det här kommer du att älska! Då ser vi att det är en läkarvagn.
Den är smockfull av jänkare som gnölar efter mamma. Inga vapen har de heller.
Vi slår ner några vakter och så: Pang! Pang! Pang!
- Döda, allihop. - Det är slut nu.
Kriget är slut.
Jävlar, Bohannon. De förtjänade det ju.
Visst?
John. Sätt dig ner.
- Whisky? - Mitt uppdrag är att bringa ordning här.
- På order av Amerikas president. - Du hävdar att du bringar ordning.
Ändå hängs män från saloonbjälkarna?
Lyncha, bränna, begrava. Jag gör det som krävs för att utplåna korruptionen.
- Och ta din järnväg. - Ta min järnväg?
Har du ofta huvudvärk, John? Den där svullnaden...
Förlåt, men jag läste oftalmologi vid Albany Medical College.
Okulära missbildningar kan hämma ens mentala förmåga-
- förmörka ens syn och ge vanföreställningar.
Jag ser fullkomligt klart, tack. Jag kan faktiskt se in i framtiden.
Du finns inte med.
I ena stunden badar världen i ljus. I nästa...
har det blivit svart.
Först din stad... sen din järnväg.
Det där bjöd huset på, alltså.
Jag vet att du minns det där tåget.
Jag vet att du är jagad för nåt du gjorde vid gränsen.
Du är alltid beväpnad, på din vakt-
- och silverpläterade pistoler har jag bara sett i Mexiko.
- Sen sa du det du sa vid middagen... - Lugn. Ingen kommer att hitta mig här.
- Så du har nån efter dig? - Prisjägare, tror jag.
- Ingen hittar mig. - Du får mina sista slantar.
Frågar nån efter dig, svarar jag inte.
Men bo, det kan du inte göra här.
En sydstatare öppnar inte dörren för att stänga den igen.
Jag tar inte risken.
Vilken risk? Att förlora jobbet hos niggern? Eller ditt nerskitna tält?
Nej, jag vet! Den där mormonbruden har klämt fast dina kulor i sin Bibel.
Min fru heter Naomi.
Det är just det jag gillar med dig.
Du oroar dig för två, så jag slipper.
Adios.
Kom.
- Kom Sidney aldrig tillbaka? - Han är nog halvvägs till Denver.
Skulle du ha velat följa med?
Det var sant, det där om tåget.
Sjuka och sårade.
Vi dödade allihop.
Läkarna också.
Jag kan inte fatta varför.
Det går inte.
Vi var trötta på att förlora kriget...
Karlar som Sidney...
De tänker gärna att vi vann den dan, men jag...
Jag minns bara hur varmt mitt gevär var när allt var klart.
Och lukten av blod... och kaprifol.
Så vad gäller Sidney...
är jag inte bättre än han.
Där tar du fel.
Ska jag förlora pengar, gör jag det helst till en vacker kvinna.
Har ni hört talesättet "dömd att misslyckas"?
Jag vill varken dömas eller misslyckas.
Skulle jag dö, skulle mina sista ord handla om dig.
Jag satsar allt.
- Är det rätt att ta pengarna och sticka? - Ska ni tala om vad som är rätt och fel?
Nå, ska ni?
Se upp!
Akta!
Senor Snow! Manos arriba!
Lugn, nu.
Jävlar.
La vida es un misterio.
Några sista ord?
- Du sköt ett barn. - Han hamnade mitt i striden.
Inte alls. Du sköt honom.
Vänd dig om, långsamt.
För bort honom.
Mår du bra?
Vi behövde bröd...
Gå nu.
Broder Brigham.
Herrens lejon...
Jag böjer mig för er härlighet.
Du ska veta...
att min hand faller lika tungt som Herrens om Han så befaller.
Jag underkastar mig er dom...
som vore den Herrens egen.
Broder Hatch menar att du har lett dem under falsk identitet-
- efter att ha mördat biskop Dutson och hans familj. Vad säger du?
Jag kom hit som immigrant.
Jag var soldat. Krigsfånge.
Men jag ända sedan födseln har jag varit en pilgrim-
-en ensam man som utvandrat-
- och söker sig västerut, mot det förlovade landet.
Men jag har kastats ur vartenda hem jag har funnit - som en spetälsk.
Min tid som ledare här-
-har redan resulterat i ett mirakel.
Mitt mirakel heter Cullen Bohannon.
En man som fördrev mig, försökte döda mig-
- och sedan fördes hit av Guds egen hand för att frälsas.
Efter en andligen helande vinter-
- föll denne syndare, denne mördare och slavhandlare ned på knä...
och bad om syndernas förlåtelse.
Om det inte är Guds himmelska försyn...
så häng mig, min broder.
Vår himmelske Faders läppar har aldrig viskat i dina öron, din glupande ulv.
Du åtalas för att ha spillt ett helgons blod - ett avskyvärt brott att begå.
Det rättmätiga straffet för sådant måste äga samma tyngd som brottet.
Ja.
Fast samtidigt har ju sidospåret...
som behövs för vår vidare färd till det förlovade landet i väster-
- vuxit dubbelt så snabbt under din tid som tidigare.
- Har du jobbat på järnvägen? - Under Thomas Durant.
- Det var han... - Jag vet. Vad tycker du om honom?
Mitt hat för honom var lika hett som elden från tusen solar.
Vår himmelske Fader kanske kan finna bruk för dig ändå.
Den där karln sköt ett barn.
Rättvisa ska skipas.
Vår son stod på tur.
Hör du...
Det skulle jag aldrig tillåta.
Du kunde ha skjutit honom.
Jag tänkte aldrig skjuta. Det vet du.
Precis som jag vet att du inte skjuter mig.
- Det önskar jag att jag hade gjort. - Det gör du inte alls.
Du önskar att du satt här med mig och väntade på att bli räddad.
Visst?
Du saknar det.
- Det ska bli skönt att se dig dingla. - Jag har blivit hängd förr.
Visst är livet ett mysterium?
Jaha. Vill man träffa guvernören, får det vänta tills i morgon.
- Varför gjorde du det? - Vad?
Jessup är död.
Jag vet inte vad du pratar om.
Jag älskade honom.
Älskade du honom?
Jaså, jag förstår.
Vad du än tror att jag har gjort, så lovar jag att du har fel.
Sluta ljuga!
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Få ditt eget konto gratis. Skriv till oss på hunddawgs@gmail.com